Man kigger på floden, der sagte løber forbi.
Man bemærker bladene...
...rasle i vinden.
Man hører fuglene.
Man hører løvfrøerne.
I det fjerne hører man en ko.
Man mærker græsset.
Mudderet giver lidt efter på flodbredden.
Der er stille, fredfyldt...
...og pludselig...
...sker der en forandring inde i en selv.
Det er som at tage en dyb indånding og sige:
"Nå ja, det her havde jeg glemt alt om."
Det her er det første billede af Jorden set fra rummet -
- som nogen af os havde set.
Det blev taget juleaften 1968 -
- på Apollo 8-missionen.
Forholdsvis trygge grænser.
Men vi er i færd med at fylde denne tynde skal med forurening.
Mine damer og herrer, mr. Al Gore.
Mit navn er Al Gore.
Jeg plejede at være USA's anden præsident.
Jeg synes ikke, det er særlig morsomt.
Jeg har forsøgt at fortælle denne historie i lang tid -
- og det føles, som om jeg ikke har fået budskabet ud.
Jeg var politiker i mange år. Jeg er stolt af min indsats.
Det kan I ikke mene. Det her er en national katastrofe.
Få fat i alle de busser, der er rundt om i landet -
- og let røven og kom til New Orleans!
Orkanen Katrina - 29. august 2005
De tænker småt -
- og det her er kæmpestort.
Hvad har du brug for lige nu?
Der er gode mennesker...
Uddrag af New Orleans borgmester C. RAY NAGIN
...inden for politik, på begge fløje -
- som lægger afstand til det -
- for hvis de begynder at se det i øjnene -
- vil de uvægerligt føle trang til -
- at gribe ind.
Og lad os så få løst den største krise i landets historie.
...ledte efter landingsområder. Og man mistede kontakten -
- med dem på Månens bagside.
Og spændingen var naturligvis stor.
Da der atter var forbindelse -
- kiggede de op -
- og tog det her billede, og det blev kendt som Jordopgang.
Og det ene billede gjorde -
- et dybt indtryk på menneskeheden.
Det førte til dramatiske ændringer.
18 måneder efter dette billede -
- opstod miljøbevægelsen.
Det næste billede blev taget på den sidste Apollo-mission -
- Apollo 17.
Det her blev taget den 11. december 1972 -
- og det er historiens hyppigst publicerede fotografi.
Det er det eneste foto af Jorden fra rummet, som vi har -
- hvor solen var lige bag rumfartøjet -
- således at Jorden er helt oplyst og ikke ligger i delvis mørke.
Det næste billede, jeg vil vise jer, er kun set af ganske få.
Det blev taget fra et rumfartøj ved navn Galileo -
- der drog ud for at udforske solsystemet.
Mens det forlod Jordens tyngdekraft, drejede det sine kameraer -
- og tog et tidsforskudt billede af én dags rotation -
- her komprimeret til 24 sekunder.
Er det ikke smukt?
Dette billede er nærmest magisk.
Det blev skabt af en af mine venner, Tom Van Sant.
Han tog 3000 satellitfotos -
- taget over en treårig periode, stykkede dem digitalt sammen -
- og han valgte fotos, der gav et skyfrit billede -
- af hver en kvadratcentimeter af Jordens overflade.
Hele landmassen er nøjagtigt gengivet.
Når de spredes ud, bliver det et ikonisk billede.
Jeg viser jer det her, fordi jeg vil fortælle jer om to lærere, jeg havde.
Den ene brød jeg mig ikke just om, den anden var en helt for mig.
Jeg havde en lærer i folkeskolen, der underviste i geografi -
- ved at trække et verdenskort ned foran tavlen.
Jeg havde en kammerat i sjette klasse, som rakte hånden i vejret -
- og han pegede på omridset af Sydamerikas østkyst -
- og han pegede på Afrikas vestkyst -
- og så spurgte han: "Har de nogensinde hængt sammen?"
Læreren svarede:
"Selvfølgelig ikke. Det er det værste vås, jeg har hørt."
Eleven endte som narkoman og socialt tilfælde.
Læreren endte som Videnskabelig Rådgiver -
- i regeringen.
Men læreren udtrykte i grunden blot -
- den tids videnskabelige antagelse:
Kontinenter er så store, at selvfølgelig bevæger de sig ikke.
Men i dag ved vi, at det rent faktisk er tilfældet.
De bevægede sig væk fra hinanden.
Men engang hang de faktisk sammen.
Men den antagelse var et problem.
Den afspejlede den velkendte opfattelse:
"Det, der skaber problemer for os, er ikke det, vi ikke ved."
"Det er det, vi med sikkerhed ved, men som ikke er rigtigt."
Det er faktisk en vigtig pointe -
- for en masse mennesker har en lignende antagelse -
- i deres hoved lige nu om global opvarmning -
- der ikke er sådan.
Antagelser som: Jorden er så stor -
- at vi umuligt kan have en skadelig virkning -
- på Jordens miljø.
Måske var det på et tidspunkt rigtigt, men ikke længere.
Og en af grundene til, at det ikke længere er rigtigt -
- er, at den mest sårbare del af Jordens økologiske system -
- er atmosfæren.
Sårbar, fordi den er så tynd.
Min ven, afdøde Carl Sagan, sagde:
"Hvis man havde en stor globus med et lag lak på -
- svarer tykkelsen af lakken i forhold til globussen -
- stort set til -
- til atmosfærens tykkelse -
- i forhold til selve Jorden."
Og den er så tynd -
- at vi er i stand til at ændre dens sammensætning.
Det fører os frem til mekanismerne bag global opvarmning.
Jeg vil ikke bruge alt for meget tid på det, for I har hørt det før.
Solens stråler kommer ind -
- og opvarmer Jorden.
Noget af den stråling, der absorberes og opvarmer Jorden -
- sendes tilbage i rummet -
- i form af infrarød stråling.
Noget af denne udgående infrarøde stråling -
- holdes tilbage af dette lag atmosfære.
Og det er kun godt, for det holder Jordens temperatur -
- inden for bestemte grænser -
- og sørger for, at den er relativt konstant og til at leve i.
Men problemet er, at dette tynde lag atmosfære bliver tykkere -
- af al den forurening, der havner deroppe.
Og det bevirker, at dette atmosfærelag bliver tykkere.
Mere af den udgående infrarøde stråling opfanges.
Og derved bliver atmosfæren varmere. Dét er global opvarmning.
Det er den traditionelle forklaring.
Her er, hvad jeg mener er en bedre forklaring:
Global opvarmning. Eller. Verden er ikke længere fuldkommen.
Du spekulerer sikkert over, hvorfor din is smeltede.
Jo, ser du, Susie, skurken er ikke udlændinge -
- men global opvarmning.
Global amning?
Hils på hr. Solstråle.
Han er kommet helt fra Solen for at besøge Jorden.
Goddag, Jord. Jeg kommer bare for at kaste glans over din dag.
Og nu smutter jeg igen.
Ikke så hurtigt, Solstråle.
Vi er drivhusgasser. Du skal ingen steder.
Det gør ondt.
Snart er Jorden propfuld af solstråler.
Deres rådnende kadavere opvarmer vores atmosfære.
Hvordan kan vi skille os af med drivhusgasserne?
Heldigvis kom vores superflotte politikere -
- i sidste øjeblik på en billig måde at bekæmpe global opvarmning på.
Lige siden 2063 -
- har vi smidt en gigantisk isterning i havet fra tid til anden.
Ligesom sådan en, far kommer i sin drink hver morgen -
- og så bliver han vred.
Eftersom der kommer flere og flere drivhusgasser -
- kræver det mere og mere is.
Og således løser vi problemet én gang for alle.
- Men... - Én gang for alle!
SLUT
Her er det billede, der fik mine øjne op -
- for problemet.
Jeg så det på universitetet -
- for min lærer, Roger Revelle -
- var den første til at foreslå, at man skulle måle indholdet af kuldioxid -
- i Jordens atmosfære.
Han kunne se, hvor det bar hen -
- efter ganske kort tid...
Efter de første få års data.
Han vidste intuitivt, hvad det betød -
- for det, der var i vente.
De udførte forsøget i 1957.
Han hyrede Charles David Keeling -
- som trofast og præcist -
- forestod disse målinger i årtier.
Man begyndte at opsende vejrballoner dagligt.
Og man valgte hjertet af Stillehavet -
- da det var det mest øde område.
Han var en dybt engageret forsker.
Han betonede de kolde facts.
Det var en pragtfuld tid for mig -
- for i lighed med flere unge -
- kom jeg i berøring med et intellektuelt miljø.
Ideer, som jeg i min vildeste fantasi -
- aldrig havde forestillet mig.
Han viste vores klasse -
- resultatet af sine målinger efter ganske få år.
Det kom helt bag på mig.
Han var forbløffet -
- og gjorde os det klart -
- hvad han mente om betydningen af det.
Og jeg sugede det til mig som en svamp.
Han belyste sammenhængen -
- mellem de større forandringer i vores civilisation -
- og det mønster, der nu var synligt -
- i atmosfæren over hele kloden.
Så kom han med en forudsigelse af følgerne -
- medmindre vi foretog justeringer.
Og det stod soleklart.
Efter de første syv, otte, ni år -
- kunne man se det mønster, der tegnede sig.
Jeg spurgte:
"Hvordan kan det være, det går op og ned én gang om året?"
Så forklarede han, at hvis man ser på Jordens landmasse -
- ligger kun en lille del af den syd for ækvator.
Størsteparten ligger nord for ækvator -
- og det meste af vegetationen ligger nord for ækvator.
Og når den nordlige halvkugle hælder mod solen -
- hvilket den gør, når vi har forår og sommer -
- kommer bladene frem og indånder kuldioxid -
- hvorved indholdet i atmosfæren falder.
Men når den nordlige halvkugle hælder væk fra solen -
- hvilket den gør om efteråret og om vinteren -
- falder bladene af og udånder kuldioxid -
- hvorved indholdet i atmosfæren atter stiger.
Det er, som om kloden -
- én gang om året ånder ind og ud.
Så vi begyndte at måle kuldioxid i 1958.
Man kan se -
- at midt i 60'erne, da han viste min klasse dette billede -
- stod det allerede klart, at indholdet steg.
Jeg respekterede ham og lærte så meget, at jeg fulgte op på det her.
Og da jeg blev medlem af kongressen i midten af 70'erne -
- deltog jeg i de første høringer om global opvarmning -
- og bad min lærer om at være det første vidne.
Jeg troede, det ville få så stor effekt -
- at vi fik løst problemet. Men sådan gik det ikke.
Men jeg fastholdt høringerne, og i 1984 kom jeg i Senatet -
- hvor jeg gik i dybden -
- med videnskabelige debatter.
Jeg skrev en bog om emnet, stillede op til præsidentvalget i 1988 -
- til dels for at belyse problemet -
- og kom i 1992 i Det Hvide Hus. Vi indførte bl.a. En CO2-afgift.
Rejste til Kyoto i 1997 for at indgå -
- en yderst kontroversiel traktat i hvert fald i USA.
I 2000 -
- lovede min modstander at regulere CO2-udslippet -
- men det løfte blev aldrig holdt.
Men -
- i al den tid kan I se -
- hvad jeg har set i alle de år.
Det bliver bare ved med at stige.
Og nu begynder vi så at se følgerne i den virkelige verden.
Her er Kilimanjaro for mere end 30 år siden.
Og i nyere tid.
En af mine venner er netop vendt hjem fra Kilimanjaro -
- med et billede, han tog for nogle måneder siden.
En anden af mine venner, Lonnie Thompson, studerer gletsjere.
Her er Lonnie med den sidste rest af en af de engang så vældige gletsjere.
Inden dette årtis udløb vil der ikke længere være sne på Kilimanjaro.
Det samme er ved at ske i Glacier National Park.
Jeg besteg denne top i 1998 sammen med en af mine døtre.
Om 15 år bliver det her til "Parken, der før hed Glacier".
Her er, hvad der er sket år efter år med Columbia-gletsjeren.
Den bliver mindre for hvert år.
Og det er sørgeligt, for disse gletsjere er så smukke.
Men de, der tager op for at se dem...
Her er, hvad de ser hver dag nu.
Navnlig i Himalaya er det et problem -
- for 40% af hele klodens befolkning -
- får deres drikkevand fra floder og kilder -
- der får tilført mere end halvdelen af vandet fra smeltevand -
- fra gletsjerne.
Og i løbet af det næste halve århundrede vil disse 40% -
- komme til at opleve stor vandmangel -
- som følge af afsmeltningen.
Italien. De italienske alper.
Samme sted i dag.
Et gammelt postkort fra Schweiz.
Overalt i Alperne gentager historien sig.
Det er også tilfældet i Sydamerika.
Det her er Peru for 15 år siden.
Og den samme gletsjer i dag.
Det her er Argentina for 20 år siden. Samme gletsjer i dag.
For 75 år siden i Patagonien på spidsen af Sydamerika.
Dette vældige isdække er nu forsvundet.
Der er et budskab i dette:
Det er globalt.
Og isen har historier at fortælle os.
Min ven Lonnie borer iskerner i isen.
De borer ned og -
- henter isborekernerne op, og de kigger på isen -
- og undersøger den.
Når sneen falder, indfanger den luftbobler i atmosfæren.
De kan måle -
- hvor meget CO2 der var i atmosfæren det år, sneen faldt.
Mere interessant er -
- at de kan måle de forskellige iltisotoper -
- og regne sig frem til et uhyre nøjagtigt termometer -
- og fastslå temperaturen -
- det år, boblen blev fanget i sneen.
Da jeg var i Antarktis, så jeg kerner som denne.
En så på den og sagde:
"Det var lige her, kongressen vedtog loven om ren luft."
Det var ikke til at tro -
- men man kunne se forskellen med det blotte øje.
Få år efter at loven blev vedtaget -
- var forskellen tydelig.
De kan tælle tilbage, år efter år -
- på samme måde som skovarbejdere kan tælle årringe i træer.
Og man kan se hvert årlige lag fra smeltningen til genfrysningen.
I mange af disse bjerggletsjere kan de gå tusinde år tilbage.
De konstruerede et termometer af temperaturen.
Blå er kold, rød er varm.
Der er flere grunde til, at jeg viser jer det her.
1) De såkaldte skeptikere siger sommetider:
"Alt det her er naturlige udsving."
"Der indtraf trods alt en opvarmning i middelalderen."
Ja... Den er lige der.
Der var to andre -
- men i forhold til det, der sker lige nu -
- tåler det ingen sammenligning.
Så hvis man kigger på temperaturen igennem tusinde år -
- og sammenligner den med CO2-indholdet igennem tusinde år -
- kan man se, hvor fint de følges ad.
Tusinde års CO2 i gletsjerne -
- det er én ting.
Men i Antarktis kan man gå 650.000 år tilbage.
Det er for øvrigt første gang -
- at nogen, udover en lille gruppe forskere, ser dette billede.
Det her er i dag -
- og det der er den sidste istid.
Så stiger det. Vi går tilbage i tiden. 650.000 år.
Det er opvarmningsperioden mellem de sidste to istider.
Det der er den anden og tredje istid bagud.
Fjerde, femte, sjette -
- og syvende istid bagud.
Og nu, en vigtig pointe:
I al den tid, 650.000 år -
- er CO2-indholdet aldrig steget til over -
- 300 dele per million.
Som sagt, kan de også måle temperaturen.
Sådan har temperaturen været på vores jord.
Én ting, der springer i øjnene...
Lad mig sige det på denne måde: Hvis ham fra sjette klasse -
- der spurgte om Sydamerika og Afrika, var her -
- ville han sige: "Hang de nogensinde sammen?"
Det er det værste vås, jeg har hørt!
Men selvfølgelig gjorde de det.
Og forholdet er faktisk ret kompliceret.
Men der er ét forhold, der er langt mægtigere -
- end de andre. Det her:
Når der er mere kuldioxid, stiger temperaturen -
- fordi mere varme fra solen bliver holdt tilbage.
I de dele af USA, hvor der ligger moderne byer som -
- Cleveland, Detroit, New York, i den nordlige del -
- er det her forskellen på en dejlig dag -
- og at have et udbredt isdække over hovedet.
Husk på det, når I hører den her kendsgerning.
Kuldioxid -
- er aldrig steget til over 300 dele per million.
Her er CO2 nu.
Betydeligt længere oppe -
- end det nogensinde har været.
I må bære over med mig, men jeg vil virkelig gerne understrege det her.
Man har forsøgt -
- at lære mig at betjene dette apparat.
Så hvis jeg ikke tager livet af mig selv...
Det er allerede lige her.
Se, hvor langt over den naturlige cyklus det er.
Og det er vores skyld.
Men, mine damer og herrer, i de næste 50 år -
- faktisk om mindre end 50 år -
- vil det blive ved med at stige.
Når nogle af de børn, der er her, er på min alder -
- vil det være her, om mindre end 50 år.
I har hørt om udtrykket "uden for kortet".
Om mindre end 50 år vil det være her.
Der er ikke en eneste kendsgerning, dato eller nummer -
- som indgår i det her, der kan diskuteres.
De såkaldte skeptikere ser på det og siger:
"Og hvad så? Det virker da helt i orden."
Tja...
Igen, på temperatursiden -
- hvis så meget på den kolde side betyder et kilometertykt isdække -
- hvor meget ville dét så betyde, hvis temperaturen steg tilsvarende?
I sidste ende er det ikke så meget et politisk spørgsmål -
- som det er et moralsk.
Hvis vi lader det der ske -
- er det dybt uetisk.
Jeg nærede så stor tillid til vores demokratiske system -
- at jeg rent faktisk troede -
- at sagen i sig selv ville være nok til at fremkalde -
- drastiske ændringer i den måde, kongressen håndterer de sager på.
Jeg troede også, de ville blive overraskede.
Men det blev de ikke.
Kampene -
- sejrene, der ikke er egentlige sejre,
- nederlagene, der ikke er egentlige nederlag -
- kan være med til at betone betydningen -
- af blot et lille skridt i den rigtige retning.
Eller overdrive den umiddelbare betydning -
- af et stort tilbageslag.
3. april 1989 -
- vristede min søn sig fri af min hånd -
- og løb efter sin kammerat over vejen.
Han var seks år.
En maskine trak vejret for ham.
Vi ville formentlig miste ham.
Så begyndte han omsider at trække vejret.
Vi boede på hospitalet i en måned.
Det var nærmest -
- som om man kunne se på den kalender og bare...
Og alting fløj af.
Det virkede ubetydeligt.
Han var så tapper.
Han var sådan en tapper, lille dreng.
Det vendte op og ned på hele min verden -
- og rystede den, indtil alting faldt ud.
Hele den måde, jeg levede på... Det ændrede alting.
Hvordan skulle jeg bruge min tid på Jorden?
Jeg tog fat -
- og gik virkelig i dybden med det.
Jeg tog til Antarktis -
- Sydpolen, Nordpolen, Amazonas.
Jeg rejste til steder, hvor forskere kunne hjælpe mig med at forstå -
- de dele af problemet -
- som jeg ikke forstod fuldt ud.
Da jeg stod over for at miste det, jeg havde allermest kært -
- fik jeg en indsigt -
- som jeg måske ikke havde haft før.
Men da jeg følte den -
- følte jeg, at vi virkelig kunne miste den.
At det, vi tager for givet nu, måske ikke er her til vores børn.
Det her er temperaturmålinger i atmosfæren -
- siden borgerkrigen.
I et givet år kan det virke, som om den falder -
- men den generelle tendens er kun alt for tydelig.
Og i de senere år -
- bliver den slet ikke afbrudt, men forstærkes.
Hvis man ser på de ti varmeste år, der nogensinde er målt -
- er de forekommet de sidste 14 år.
Og det varmeste var 2005.
Vi har allerede set begyndelsen på de hedebølger -
- der minder om det, forskere har advaret om -
- vil blive langt mere almindeligt.
For nogle år tilbage i Europa havde man en voldsom hedebølge -
- der slog 35.000 ihjel.
Indien fik ikke samme opmærksomhed -
- men samme år steg temperaturen dér -
- til 50 grader celsius.
Sidste sommer i det vestlige USA -
- var der flere byer, der satte nye rekorder for maksimumtemperatur -
- og antallet af dage i træk med 38 grader eller mere.
200 byer i den vestlige del af landet satte nye rekorder.
I den østlige del oplevede mange byer det samme.
Heriblandt New Orleans.
Temperaturstigningen finder sted overalt på kloden -
- også i havene.
Det her er det naturlige udsving i havtemperaturen.
Folk siger: "Det er naturligt."
"Det stiger og falder, så bare rolig."
Her er det udsving, man burde kunne have forventet de sidste 60 år.
Men forskerne har computermodeller -
- der for længe siden forudsagde denne variation i temperaturstigning.
Her er de nyligt offentliggjorte -
- faktiske havtemperaturer.
Og når havene bliver varmere, bliver uvejrene voldsommere.
Det har vi allerede set i de sidste par år.
Flere kraftige orkaner.
Orkanerne Jeannie og Frances og lvan var blot nogle af dem.
Og samme år, vi havde de mange voldsomme orkaner -
- satte vi også en ny rekord i antallet af tornadoer i USA.
Japan fik ikke nær så stor opmærksomhed i vores medier -
- men de satte ny rekord for tyfoner.
Den gamle rekord var på syv.
Her er alle ti af dem, de oplevede i 2004.
Lærebøgerne måtte omskrives -
- for man siger, at der ikke kan dannes orkaner i Sydatlanten.
Man samme år ramte den første Brasilien.
Sommeren 2005 bød på mange rekorder.
Den første var orkanen Emily, der satte Yucatán under vand.
Så kom orkanen Dennis, der anrettede store ødelæggelser -
- blandt andet i olieindustrien.
Her er verdens største platform efter et møde med Dennis.
Den her blev blæst ind i broen i Mobile.
Og så kom Katrina.
Man skal huske på, at da den ramte Florida, var det en kategori 1.
Men den slog mange ihjel og ødelagde for milliarder af dollars.
Og hvad skete der så?
Før den ramte New Orleans -
- kom den ud over varmere vand.
I takt med at havtemperaturen stiger -
- tiltager vinden i styrke -
- og indholdet af fugtighed øges.
Katrina bevæger sig ind over Florida -
- og da den kommer ud i Den Mexicanske Golf over varmere vand -
- får den tilført energi og vokser sig stærkere og stærkere.
Se på orkanens øje.
Og følgerne var så forfærdelige -
- at de ikke kan beskrives med ord.
Vi modtager hjerteskærende opkald -
- fra folk, der siger: "Jeg har siddet på mit loft. Jeg kan ikke klare mere."
"Vandet når mig til halsen. Jeg tror ikke, jeg kan holde ud."
Og det sker lige her og nu.
Vi fortalte alle om problemet med 17th Street Canal.
Vi tryglede om at få det udbedret.
Bare der blev gjort noget.
Det var noget helt nyt for Amerika.
Men hvordan i alverden kunne det ske her?
Vi blev advaret om, at orkanerne ville blive kraftigere.
Vi blev advaret om, at denne orkan -
- dage før den ramte, ville slå hul på digerne -
- og forårsage de ødelæggelser, der til sidst indtraf.
Og ét spørgsmål, vi mennesker er nødt til at tage stilling til -
- er, hvordan vi skal reagere, når vi hører advarsler -
- fra verdens førende forskere.
Der var en anden slags storm i 1930'erne.
En forfærdelig storm, der ramte det europæiske kontinent -
- og Winston Churchill advarede Englands befolkning om -
- at den var anderledes end noget, de nogensinde havde oplevet -
- og at de skulle forberede sig på den.
Og mange mennesker ville ikke tro på det.
Han blev træt af al denne tøven -
- og sagde følgende:
"Tiden med nølen, halve forholdsregler -
- udglattede og uudgrundelige udveje, nærmer sig sin afslutning."
"I stedet træder vi nu ind -
- i en periode med konsekvenser."
Generationers og århundreders fejl -
- fik konsekvenser, som vi kunne overvinde.
Den luksus har vi ikke mere.
Vi bad ikke selv om den -
- men nu er den her.
Al Gore har fået flest personlige stemmer -
- men den, der vinder i Florida, bliver USA's næste præsident.
Vi erklærer hermed, at Al Gore har vundet i Florida.
Florida er endnu ikke afgjort.
George Bush er blevet valgt til præsident af USA.
Bush vinder i Florida. Bush bliver den næste præsident.
Og 2. 18 her til morgen forudsiger vi...
Vi siger nu officielt, at der er for tæt løb i Florida til en afgørelse.
Skønt jeg er dybt uenig i domstolens afgørelse -
- accepterer jeg den.
Jeg accepterer resultatet.
Jeg, George Walker Bush, sværger på -
- at jeg tillidsfuldt vil udføre mit præsident-embede...
Det var et hårdt slag.
Men hvad gør man?
Man får det bedste ud af det.
Det fik mig til at fokusere -
- på den mission, som jeg har været på -
- i alle de år.
Og jeg begyndte at holde foredrag igen.
En følge af global opvarmning -
- er den stigende mængde nedbør -
- men der kommer mere af den på én gang i form af store uvejr.
Da fordampningen fra havene tilfører luften al denne fugtighed -
- vil der komme større mængder, når uvejrene udløser nedbøren.
Det har forsikringsbranchen allerede bemærket.
Deres skadesudbetalinger er steget.
Man kan se skaderne fra disse voldsomme vejrbegivenheder.
Og 2005 er ikke engang med endnu.
Men det år vil overgå alt.
Europa har oplevet et år magen til det, vi lige har set -
- hvor man siger, at naturen er gået amok.
Alle mulige usædvanlige katastrofer.
Som en vandretur gennem Johannes' Åbenbaring.
Oversvømmelser i Asien:
Mumbai, Indien, i juli måned.
Næsten en meter regn på 24 timer.
Den største nedbørmængde -
- en indisk by nogensinde har oplevet.
Også en del oversvømmelser i Kina.
Paradoksalt nok forårsager global opvarmning ikke blot oversvømmelse -
- men også mere tørke.
Denne tilstødende provins -
- oplevede alvorlig tørke, samtidig med at disse områder stod under vand.
En af årsagerne til det er -
- at den globale opvarmning ikke blot øger nedbørmængden på verdensplan -
- men den flytter også nedbøren.
Og da navnlig i dette område af Afrika -
- lige i udkanten af Sahara.
Ufattelige tragedier har udspillet sig der -
- og det er der mange grunde til.
Men Dafur og Niger er nogle af disse tragedier.
Og en af de faktorer, der har forværret dem -
- er manglen på regn og den tiltagende tørke.
Det her er Tchad-søen, en af verdens største søer.
Den er igennem de sidste årtier tørret ind til næsten ingenting -
- hvilket i høj grad komplicerer det andet problem, de også står med.
Den anden grund til -
- at det her er et paradoks.
Opvarmningen øger fordampningen fra havene -
- og danner skyer -
- men den suger også fugten ud af jorden.
Jordfordampning øges drastisk -
- i takt med de stigende temperaturer.
Det har også konsekvenser for os i USA.
Det her er Carthage-frakørslen.
Da jeg var 14 år, smadrede jeg familiens bil -
- lige der.
Røg ud i den grøft og væltede rundt.
Og kan I se den sorte angustyr?
Vi opdrættede angustyre.
Min far blev kåret som "månedens opdrætter".
Han voksede op på en gård.
Igennem hele sin karriere i Senatet -
- blev han ved med at vende tilbage hertil og opdrætte kvæg.
At lære det af sin far, ude i marken -
- det er noget ganske særligt.
Min opvækst var en smule usædvanlig i den forstand -
- at jeg hvert år tilbragte otte måneder i Washington D.C. -
- i en lille hotellejlighed -
- og de øvrige fire måneder blev tilbragt på denne smukke gård.
Jeg havde en hund.
Jeg havde en hest.
Jeg kunne skyde med min riffel her.
Jeg kunne svømme i floden.
Gå udenfor og ligge i græsset.
Som barn tog det lidt tid -
- at lære forskellen mellem fornøjelse og arbejde.
De steder, folk slog sig ned, blev valgt -
- ud fra klimaet -
- der stort set har været det samme på Jorden -
- siden den sidste istid for 11.000 år siden.
Her på denne gård er klimaet ved at skifte.
Det virker gradvist i løbet af en menneskealder -
- men hvis man måler det i forhold til denne flod -
- sker det meget, meget hurtigt.
To kanariefugle i en kulmine.
Den første er i Arktis.
Det her er naturligvis Ishavet, den flydende iskappe.
Grønland ses ved siden af.
Jeg siger kanariefugl i kulminen -
- fordi Arktis er et af to områder i verden -
- der hurtigere oplever følgerne -
- af den globale opvarmning.
Det her er den største isshelf i Arktis -
- Ward Hunt-isshelfen.
Den brækkede over for tre år siden.
Forskerne var forbløffede.
De her kaldes "fulde træer", der vokser i alle retninger.
Det skyldes hverken vind eller indtagelse af alkohol.
Disse træer stikker deres rødder ned i permafrosten -
- og permafrosten er ved at tø op.
Derfor vokser de til højre og venstre.
Denne bygning blev opført på permafrost -
- og er styrtet sammen, da permafrosten er ved at tø op.
Denne kvindes hus er blevet evakueret.
Pipelinen har fået store skader på konstruktionen.
Og den olie, som man ønsker at producere i det fredede område -
- i det nordlige Alaska, hvilket jeg ikke håber, de gør -
- må man fragte i lastbiler, der kører ind og ud der.
Og lastbilerne kører over den frosne jord.
Det her viser, hvor mange dage tundraen er frossen nok -
- til at man kan køre på den.
For 35 år siden, 225 dage om året.
Nu er vi nede på under 75 dage om året -
- fordi foråret kommer tidligere, og efteråret senere -
- og temperaturen bliver ved med at stige.
Jeg tog til Nordpolen.
Jeg rejste under isen i en atomubåd -
- der gik op gennem isen sådan her.
Siden man påbegyndte patruljeringen i 1957 -
- har man sejlet under isen -
- og med radar målt -
- isens tykkelse -
- for man kan kun dykke ud i områder -
- hvor isen er en meter eller mindre.
Så man har ført nøje optegnelser.
Man ville ikke frigive dem af sikkerhedsmæssige grunde.
Jeg tog derop for at få dem.
Og her er optegnelserne.
I starten af 1970'erne var der et bemærkelsesværdigt fald -
- i mængden, udbredelsen og tykkelsen af den arktiske iskappe.
Den er mindsket med 40% på 40 år.
To store undersøgelser viser -
- at i løbet af de næste 50-70 år -
- vil den om sommeren være helt forsvundet.
I tænker måske: "Hvorfor er det et problem?"
"Hvordan kunne iskappen smelte så hurtigt?"
Når solens stråler rammer is -
- kastes mere end 90% af dem tilbage i rummet, som på et spejl.
Men når de rammer åbent vand, absorberes mere end 90% af dem.
Og i takt med at det omgivende vand bliver varmere -
- fremskynder det issmeltningen.
Lige nu fungerer iskappen som et vældigt spejl.
Alle solens stråler tilbagekastes, mere end 90%.
Det afkøler Jorden.
Men efterhånden som isen smelter -
- og havet modtager solens energi -
- absorberes mere end 90%.
Så der pågår en hurtigere opbygning af varme her -
- ved Nordpolen, i Ishavet -
- og Arktis i al almindelighed end noget andet sted i verden.
Det er ikke godt for dyr som isbjørnen, der er afhængig af isen.
En ny videnskabelig undersøgelse viser -
- at man for første gang har fundet isbjørne, der faktisk er druknet -
- mens de svømmede op til 100 km i søgen efter is.
Og det har man aldrig oplevet før.
Men hvad betyder det for os -
- at kigge på et stort stykke åbent farvand -
- på vor verdens top, der engang var dækket af is?
Det har stor betydning -
- for det får følger for hele kloden.
Jordens klima er som en stor motor, der transporterer varme -
- fra ækvator mod polerne.
Det gør den ved hjælp af hav- og vindstrømme.
Forskerne fortæller os, at Jordens klima er et ikke-lineært system.
Det er bare en smart måde at sige -
- at ikke alle forandringer sker gradvist.
Nogle af dem sker pludseligt, i store hop.
Den årlige globale gennemsnitstemperatur -
- er omkring 14 grader celsius.
Hvis vi får en temperaturstigning på omkring 3 grader -
- hvilket er i den lave ende -
- kan I se følgerne på globalt plan.
Det medfører en stigning på blot 0,5 grader ved ækvator -
- men mere end 6 grader ved polerne.
Og alle de vind- og havstrømme -
- der er opstået siden sidste istid, og som har været relativt stabile -
- de begynder nu at forandres.
En af dem, man er mest bekymret for -
- hvor man har studeret problemet omhyggeligt -
- er i Nordatlanten -
- hvor Golfstrømmen bevæger sig op og møder de kolde vinde -
- fra Ishavet og Grønland -
- som frigør den varme, der er i Golfstrømmen.
Den føres ind over Vesteuropa -
- med de fremherskende vinde som følge af Jordens rotation.
Det interessante er, at havstrømmene -
- er forbundet i dette system.
Man kalder det Det Store Transportbånd.
Rød er de varme overfladestrømme.
Golfstrømmen er den bedst kendte.
Mens blå er de kolde strømme -
- der løber i den modsatte retning.
Vi kan ikke se dem, fordi de løber nede langs havbunden.
Oppe i Nordatlanten, efter at varmen er trukket ud -
- er det, der er tilbage, koldere og mere saltholdigt vand -
- da saltet ikke forsvinder nogen steder hen.
Det gør det så tættere og tungere.
Det kolde, tætte, tunge vand synker dernæst -
- med en hastighed af 20 milliarder liter i sekundet.
Det trækker så strømmen tilbage sydpå.
I slutningen af sidste istid -
- da de sidste gletsjere trak sig tilbage fra Nordamerika -
- smeltede isen, og en vældig ferskvandssø -
- dannedes i Nordamerika.
De Store Søer er resterne af denne enorme sø.
Der opstod en isdæmning i den østlige del, og en dag gav den efter.
Så strømmede alt det ferskvand ud -
- og skabte St. Lawrence-floden.
Den fortyndede det salte, tætte, kolde vand -
- og gjorde det ferskere og lettere, så det holdt op med at synke.
Så stoppede pumpen -
- og varmetransporten ophørte.
Og Europa røg tilbage i en ny istid i yderligere 900-1000 år.
Og forandringen fra de forhold, vi har her i dag -
- til en istid -
- indtraf i løbet af så kort tid som ti år.
Så det er et pludseligt hop.
Det vil naturligvis ikke ske igen -
- for Nordamerikas gletsjere er der ikke mere.
Er der nogen anden stor isklump noget sted i nærheden?
Nå ja.
Den vender vi tilbage til.
Det er uhyre frustrerende for mig -
- at prøve at få det sagt om og om igen så tydeligt som muligt.
Og vi har stadig -
- langt den største andel i problemet.
Jeg ser mig omkring -
- efter betydningsfulde tegn på -
- at vi er ved at gribe ind.
Men jeg kan ikke se noget.
En række forskere har sagt, at én faktor i luftforurening -
- er kvælstof fra vegetation, der er ved at nedbrydes.
Det er skyld i den dis, der gav Smokey Mountains deres navn.
Mange tak.
Han er så langt ude i den miljømæssige hamp -
- at vi bliver invaderet af ugler og ramt af stor arbejdsløshed.
Han er forrykt.
Selvom vi var skyld i den globale opvarmning, og det er vi ikke -
- kan det være det største fupnummer -
- man har udsat folk for.
Vi har med noget at gøre, der vækker stærke følelser.
Hvis et problem -
- ikke er at finde på deres vælgeres læber -
- er det let for dem at ignorere det.
Og sige: "Det kigger vi på i morgen."
Det samme fænomen, der ændrer alle de mønstre -
- påvirker også årstiderne.
Her er en undersøgelse fra Holland.
Ankomstdatoen for trækfugle -
- for 25 år siden var den 25. april.
Og deres unger klækkede den 3. juni.
Samtidig med at larverne kom frem.
Naturens plan.
Men efter 20 års opvarmning -
- kom larverne to uger tidligere.
Ungerne forsøgte at indhente det, men uden held.
Og derfor er de i knibe.
Og der er millioner af økologiske nicher -
- der er berørt af den globale opvarmning på netop den måde.
Det her er antallet af dage med frost i det sydlige Schweiz -
- i løbet af de sidste 100 år.
Det er faldet drastisk, men se så her:
Det her er antallet af eksotiske arter -
- der er rykket ind for at udfylde de nye økologiske nicher, der er ved at opstå.
Det er også ved at ske her i USA.
Har I hørt om problemet med barkbillerne?
Billerne plejede at blive slået ihjel af de kolde vintre.
Men der har været færre frostdage -
- og derfor bliver nåletræerne ødelagt.
Det her er en del af de 5,5 millioner hektar nåletræer i Alaska -
- der er blevet slået ihjel af barkbiller. Præcis det samme fænomen.
Byer blev grundlagt -
- fordi de lå lige over moskitogrænsen.
Nairobi og Harare er nogle af dem. Der er mange andre.
I takt med opvarmningen trækker moskitoerne højere op.
Der er mange bærere af smitsomme sygdomme, der bekymrer os -
- og som også er ved at brede sig.
Ikke kun moskitoer, men også alle disse andre.
Og vi har fået 30 såkaldt nye sygdomme -
- der er opstået i løbet af det sidste kvarte århundrede.
Og mange af dem, såsom SARS, har voldt store problemer.
Resistente former for tuberkulose. Der er andre.
Og sygdomme, der var under kontrol -
- er genopstået.
Fugleinfluenza, der er ret alvorlig, som I ved.
West Nile Virus.
Den kom til den østlige del af Maryland i 1999.
To år senere havde den krydset Mississippi.
Og to år derefter havde det spredt sig over hele kontinentet.
Men det her er foruroligende tegn.
Koralrev verden over -
- som følge af opvarmning og andre faktorer -
- falmer og ender med at se sådan ud.
Alle de fiskearter, der er afhængige af koralrev -
- er også i fare som følge heraf.
Man er nu begyndt at se arter uddø -
- tusind gange hurtigere end ved naturlig forsvinden.
Det bringer mig frem til den anden kanariefugl i kulminen.
Antarktis -
- den største ismasse på kloden.
En af mine venner sagde i 1978:
"Hvis man ser en isshelf brække af langs Antarktis -
- så pas på."
"Det bør være en alarmklokke for global opvarmning."
Hvis man ser på halvøen på nært hold -
- er hvert af de steder, hvor man ser en af disse grønne klatter -
- en isshelf, der er større end delstaten Rhode Island -
- der er brækket af alene i de sidste 15-20 år.
Jeg vil fokusere på en af dem.
Den hedder Larsen B.
Nu skal I kigge på de sorte søer.
Det ser ud, som om vi kigger gennem isen -
- og ned i havet. Men det er en illusion.
Det er smeltevand, der danner disse søer.
Hvis man fløj over isshelfen i helikopter -
- ville man se, at den er 200 m høj.
De er så majestætiske. Så enorme.
I det fjerne ligger bjergene, og ved foden af dem -
- ligger dette kontinents shelf.
Der er flydende is -
- og der er landbaseret is på bjergskråningerne.
Herfra til bjergene er der 30-40 km.
Man mente, den ville være stabil i mindst 100 år -
- selv med global opvarmning.
Forskerne, der studerer disse isshelfs -
- blev fuldstændig forbløffede -
- da de så disse billeder.
Fra den 31. januar 2002 -
- og i løbet af en periode på 35 dage -
- forsvandt denne isshelf fuldstændig.
De kunne ikke begribe, hvordan det kunne ske så hurtigt.
Og de prøvede at finde ud af, hvor de havde regnet forkert -
- og så begyndte de at kigge på disse søer af smeltevand.
Men selv før de kunne finde ud af det -
- begyndte noget andet at gå galt.
Da den havbaserede is brød op -
- kunne den ikke holde på isen på land.
Og så begyndte den landbaserede is at styrte i havet.
Det var som at lade en prop springe.
Der er forskel på flydende is og landbaseret is.
Det er ligesom en isterning, der flyder i et glas vand -
- der, når den smelter, ikke hæver vandstanden i glasset -
- og en på en stabel isterninger -
- der smelter og flyder over kanten.
Derfor har indbyggerne fra disse Stillehavslande -
- måttet lade sig evakuere til New Zealand.
Men jeg vil fokusere på det vestlige Antarktis.
Det illustrerer to faktorer ved landbaseret og havbaseret is.
Den ligger på toppen af øer -
- men havet kommer op under den.
Så når havet bliver varmere, har det en indvirkning på den.
Hvis den smeltede -
- ville vandet i verdenshavene stige med 6 meter.
Man har målt foruroligende ændringer på undersiden af dette isdække.
Men den anses for forholdsvis mere stabil -
- end en anden stor ismasse, der er på nogenlunde samme størrelse.
Grønland ville også hæve vandstanden med 6 m -
- hvis det smeltede.
En af mine venner er lige kommet hjem med nogle billeder af -
- hvad der sker på Grønland lige nu.
Drastiske ændringer. Det her er de samme søer -
- som dem på denne isshelf i Antarktis.
Og forskerne troede -
- at når det vand sivede ind i isen igen, ville det atter fryse.
Men de opdagede -
- at vandet rent faktisk bare fortsætter. Det graver en tunnel til bunden -
- og gennemhuller isen.
Lidt ligesom termitter.
Det her viser, hvad der sker med sprækkerne.
Og når der dannes søer, skaber de det, der kaldes gletsjermøller.
Vand trænger ned til bunden -
- og smører mellem is og grundfjeld.
Kan I se disse mennesker?
Det er ikke i udkanten af Grønland, men midt på indlandsisen.
Det her er en massiv, brusende strøm -
- af smeltevand -
- der graver sig ned gennem indlandsisen -
- til grundfjeldet.
Der har altid i en vis grad været årstidsbestemt afsmeltning -
- og gletsjermøller er blevet dannet før, men slet ikke i det omfang.
I 1992 målte man dette omfang af afsmeltning på Grønland.
Ti år senere skete der det her.
Og her er afsmeltningen fra 2005.
Tony Blairs videnskabelige rådgiver har udtalt -
- at som følge af hændelserne i Grønland -
- bliver man nødt til at tegne et nyt verdenskort.
Hvis Grønland brækkede af og smeltede -
- eller hvis halvdelen af Grønland og Vestantarktis -
- smeltede -
- ville der ske det her med vandstanden i Florida.
Sådan ville det gå i San Francisco-bugten.
Der bor mange mennesker i de områder.
Holland, et af Nederlandene.
Fuldstændig ødelæggende.
Området omkring Beijing, hvor der bor millioner af mennesker.
Det er endnu værre i området omkring Shanghai.
Der bor 40 millioner mennesker.
Og endnu værre, Calcutta. Og mod øst, Bangladesh.
Det berører 60 millioner mennesker.
Bare tænk på følgerne af et par hundrede tusinde flygtninge -
- når de skal flyttes på grund af en katastrofe.
Og tænk så på følgerne af mere end hundrede millioner.
Her er Manhattan.
Det her er mindesmærket for World Trade Center.
Og efter de forfærdelige hændelser den 11. september -
- sagde vi "aldrig mere".
Men her er, hvad der ville ske med Manhattan.
Man kan måle det nøjagtigt.
Ligesom forskerne præcist kunne forudsige -
- hvor meget vand, der skulle til for at gennembryde digerne i New Orleans.
Det område, hvor mindesmærket for World Trade Center skal ligge -
- ville stå under vand.
Skal vi beskytte os mod andre trusler end terrorister?
Måske burde vi også bekymre os om andre problemer.
1,3 milliarder mennesker.
En blomstrende økonomi.
Voksende energibehov.
Vældige kulreserver.
Kulbæltet i det nordlige Kina.
- Det indre Mongoliet. - Ja.
Og så er der Shaanxi-provinsen -
- og også den største kulmine her. - Heroppe?
Er det en åben mine?
Ja.
Hver gang jeg har besøgt Kina -
- har jeg lært noget af deres forskere. De er i forreste række.
Giv mig en fornemmelse af antallet af -
- nye kulfyrede fabrikker.
Det tal er skyhøjt -
- fordi det er så profitabelt.
Problemet er det samme for Kina, som det er for USA.
Vi bruger begge gammel teknologi, der sviner og forurener.
Katastrofer som oversvømmelse, tørke -
og kraftigere uvejr er i tiltagende -
- og noget tyder på, at det skyldes global opvarmning.
Hvilke forslag ville De komme med til folk her -
- om, hvad der kan gøres?
At skelne mellem sandhed og fiktion -
- og mellem den præcise sammenhæng og misforståelserne -
- er en del af det, man lærer her.
Men når advarslerne er præcise og bygger på sund videnskab -
- så må vi mennesker, uanset hvilket land vi bor i -
- sørge for at sikre os -
- at advarslerne bliver hørt og ansporer til handling.
Vi har begge svært ved at ryste gamle vaner af os.
Vi står begge over for uacceptable konsekvenser.
Vi er vidner til en kollision mellem civilisationen og Jorden.
Tre faktorer er skyld i denne kollision.
Den første er befolkningen.
Da min generation, baby boom-generationen -
- blev født efter Anden Verdenskrig -
- havde befolkningstallet lige rundet to milliarder.
Nu er jeg over 50 -
- og det tal er allerede steget til næsten 6,5 milliarder.
Og hvis jeg når den forventede levealder for min generation -
- stiger det til over ni milliarder.
Hvis det tager 10.000 generationer at nå to milliarder -
- og det så i løbet af én menneskealder -
- stiger fra to til ni milliarder -
- må der foregå noget andet lige nu.
Vi lægger større pres på kloden.
Det meste sker i den fattige del af verden.
Det lægger pres på behovet for føde -
- og for vand.
Det lægger pres på skrøbelige naturressourcer.
Dette pres er en af årsagerne -
- til ødelæggelsen af skovene.
Ikke kun i troperne, men også andre steder.
Det er et politisk anliggende.
Det her er grænsen mellem Haiti og Den Dominikanske Republik.
Én slags politik her og én slags politik der.
En stor del skyldes ikke kun fældning, men også afbrænding.
Næsten 30% af al den CO2, der hvert år lukkes ud i atmosfæren -
- skyldes afbrænding af skove.
Det her er et tidsforskudt billede af Jorden om natten i løbet af et halvt år.
Byernes lys er hvide -
- de brændende skove er røde.
De gule områder er gasflammer som de her i Sibirien.
Det fører mig til den anden faktor -
- der har ændret vores forhold til Jorden.
Den videnskabelige og teknologiske revolution er en velsignelse -
- i den forstand, at det har gavnet os -
- på områder som lægevidenskab og kommunikation.
Men med denne nye magt følger også et ansvar -
- for følgerne.
Tænk over den her formel:
Gamle vaner plus gammel teknologi har forudsigelige konsekvenser.
Gamle vaner, der er svære at ændre, plus ny teknologi -
- kan få drastisk ændrede følger.
Krigsførelse med spyd og bue og pil -
- og rifler og maskingeværer, det er én ting.
Men så kom en ny teknologi.
Vi må se anderledes på krigsførelse -
- fordi den ny teknologi har forandret -
- følgerne af den gamle vane i en sådan grad -
- at vi ikke bare ukritisk kan fortsætte fordums mønster.
På samme måde har vi altid udnyttet Jorden.
I langt størsteparten af vor eksistens brugte vi forholdsvis enkle redskaber.
Ploven, traktoren.
Men selv redskaber som skovle er anderledes nu.
Sådan plejede en skovl at se ud.
Skovle er blevet større -
- og hvert år bliver de kraftigere.
Vor evne til at skabe en effekt, i dette tilfælde, på Jordens overflade -
- er blevet fuldstændig forandret.
Det samme kan man sige om vanding, der er en god ting.
Men når vi omleder floder uden at tænke på følgerne -
- når floderne sommetider ikke at løbe ud i havet.
To floder i Centralasien -
- blev brugt af det tidligere Sovjetunionen -
- til vanding af bomuldsmarker.
Aralsøen fik vand fra dem.
Engang var det den fjerdestørste indlandssø i verden.
Da jeg rejste derud, mødte der mig det ejendommelige syn -
- af en vældig fiskerflåde, der lå i sandet.
Det her er den kanal, som fiskeindustrien -
- desperat forsøgte at grave -
- for at nå ud til den tilbagetrækkende kystlinje.
At begå fejl i naturen kan få -
- større konsekvenser nu -
- fordi vores teknologi ofte er større end den menneskelige målestok.
Samlet set har de gjort os til en naturkraft.
Også det er et politisk anliggende.
Det her er et computerkort over verden -
- der viser de relative bidrag til den globale opvarmning.
Her i landet er vi ansvarlige for mere end hele Sydamerika -
- hele Afrika, hele Mellemøsten -
- og hele Asien tilsammen.
Per capita gennemsnit i Afrika, Indien, Kina, Japan, EU, Rusland.
Her er vi. Langt over nogen af de andre.
Tager man befolkningstallet med i betragtning, ser det anderledes ud.
Kina spiller en større rolle. Det gør Europa også.
Men vi er stadig i alle henseender den største bidragyder.
Så det er op til os at revidere vores opfattelse af det.
Vores tankegang er den sidste faktor -
- der ændrer vores forhold til Jorden.
Hvis en frø springer ned i kogende vand -
- springer den op igen, fordi den fornemmer fare.
Men hvis den selv samme frø -
- springer ned i en gryde med lunkent vand -
- der langsomt bringes i kog -
- bliver den der bare.
Den bliver der, selvom temperaturen bliver ved med at stige.
Den bliver der, indtil... Indtil den bliver reddet.
Det er vigtigt at redde frøen.
Men min pointe er:
Vores samlede nervesystem er det samme som frøens.
Der skal et pludseligt chok til, før vi forstår faren.
Hvis det synes gradvist, også selvom det sker hurtigt -
- er vi i stand til bare at forholde os passivt uden at skride ind -
- uden at reagere.
Jeg kan ikke huske noget tidspunkt, da jeg var dreng -
- hvor sommer ikke betød arbejde med tobak.
Det var bare... Jeg nød det. Det var i den periode, da jeg -
- arbejdede med folkene på gården -
- og syntes, det var sjovt.
I 1964 kom Sundhedsministerens rapport -
- med beviser på sammenhængen -
- mellem rygning og lungekræft.
Vi blev ved med at dyrke tobak.
Nancy var næsten ti år ældre end mig -
- og der var kun os to.
Hun var min beskytter -
- og samtidig min ven.
Hun begyndte at ryge som teenager -
- og holdt aldrig op.
Hun døde af lungekræft.
Det er ikke nogen rar måde at dø på.
Tanken om, at vi havde været -
- en del af det økonomiske mønster -
- der skabte cigaretterne -
- der skabte canceren -
- gjorde det -
- smerteligt på så mange plan.
Min far, der havde dyrket tobak hele sit liv, stoppede.
Uanset hvilken forklaring -
- der syntes at give mening dengang, holdt den bare ikke længere.
Han stoppede.
Det ligger i menneskets natur at bruge tid på at forbinde punkterne.
Men der vil komme en regnskabets time -
- hvor man ville ønske, man havde forbundet dem hurtigere.
Der er tre misforståelser, som forkvakler vores tankegang.
1) Er forskerne ikke uenige om -
- hvorvidt problemet er reelt eller ikke?
Egentlig ikke.
Man foretog en stor undersøgelse af alle videnskabelige artikler -
- der er skrevet om global opvarmning igennem de sidste ti år.
Og man tog et udsnit på 10%, 928 artikler.
Ved I, hvor mange der var uenige i den videnskabelige opfattelse af -
- at vi er skyld i global opvarmning, og at det er et alvorligt problem?
Af de 928? Nul.
Den misforståelse, at forskerne er uenige -
- er bevidst skabt af en forholdsvis lille gruppe mennesker.
En af deres interne beskeder slap ud.
Her er, hvad der stod, ifølge pressen.
Deres formål er: "At genetablere global opvarmning -
- som teori snarere end kendsgerning."
Det er sket før.
Flere læger ryger Camels
Efter Sundhedsministerens rapport.
I en af deres interne beskeder, der slap ud for 40 år siden, stod der:
"Tvivl er vores produkt -
- eftersom det er det bedste middel til at skabe polemik i folks bevidsthed."
Men er det lykkedes dem?
Husk, at der var 928 granskede artikler.
Nul procent var uenige.
Der var en anden undersøgelse af alle artikler i populærpressen -
- igennem de sidste 14 år. Man kiggede på 636 artikler.
I mere end halvdelen af dem stod der:
"Vi er ikke sikre. Måske er det et problem, måske ikke."
Så der er ikke noget at sige til, at folk er forvirrede.
BUSH-MEDARBEJDER REDIGEREDE KLIMARAPPORTER
Hvad fandt du ud af?
Arbejder for hvem?
Stabschef.
Det er Miljødepartementet i Det Hvide Hus.
Amerikansk Olieinstitut. Er det rimeligt at kalde det olielobbyen?
Er det rimeligt?
Fuldstændig.
Grav videre og se, hvem hans klienter var.
En redaktør i Det Hvide Hus
Han forsvarede Exxon Valdez.
Ja. Tak.
Forskere er forpligtede til -
- at respektere og fremlægge sandheden, som de ser den.
Hvorfor modsiger De Dem selv -
- i Deres udsagn om dette videnskabelige spørgsmål?
Det sidste afsnit i den sektion har jeg ikke skrevet.
Det blev føjet til mit udsagn.
Hvis man tvinger Dem til at ændre en videnskabelig konklusion -
- er det en form for videnskabelig svindel af dem.
I Sovjetunionen fik man forskere til -
- at ændre deres undersøgelser...
Jeg har set forskere -
- blive forfulgt -
- latterliggjort -
- frataget deres arbejde, indtægt -
- udelukkende fordi de fakta, de var nået frem til -
- førte til en ubelejlig sandhed...
...som de insisterede på at fortælle.
Han arbejdede for Det Amerikanske Olieinstitut.
Og i januar 2001 -
- fik han af præsidenten ansvaret for miljøpolitikken.
Han modtog en besked fra Miljøbeskyttelsesagenturet, EPA -
- der advarede om global opvarmning -
og han redigerede... Han har ingen naturvidenskabelig uddannelse -
- men han påtog sig at underkende forskerne.
Jeg sagde: "Jeg vil se, hvordan hans håndskrift ser ud."
Her er beskeden fra EPA. Det her er hans kommentarer.
Han skriver: "Det kan man ikke sige. Det er gisninger."
Det var pinligt for Det Hvide Hus -
- så han trak sig tilbage få dage senere.
Dagen efter sin fratræden begyndte han i ExxonMobil.
For mere end hundrede år siden, skrev Upton Sinclair følgende:
"Det er svært at få en mand til at forstå noget -
- hvis hans løn afhænger af, at han ikke forstår det."
Anden misforståelse:
Er vi nødt til at vælge mellem økonomi og miljø?
Den er vigtig.
Mange siger, at det er vi.
Jeg prøvede at overbevise den første Bush-regering -
- om at tage til topmødet om Jorden.
Man holdt en konference i Det Hvide Hus -
- for at sige "vi har styr på det".
Én ting fangede min opmærksomhed -
- og den vil jeg tale om.
Her er det valg, vi skal træffe -
- ifølge gruppen:
Vi har her en vægt, der afbalancerer to forskellige ting.
I den ene vægtskål har vi guldbarrerne.
Ser de ikke dejlige ud?
Jeg kunne godt tænke mig nogle af dem.
I den anden vægtskål har vi hele kloden.
Jeg mener, det er et urealistisk valg af to grunde:
1) Hvis der ikke var nogen klode...
Den anden grund er, at hvis vi gør det rigtige -
- vil vi kunne skabe en masse rigdom -
- og en masse job -
- for ved at gøre det rigtige bevæger vi os fremad.
Jeg har sikkert holdt det her foredrag tusinde gange.
Mindst tusinde gange, vil jeg mene.
Nashville til Knoxville til Aspen og Sundance -
- Los Angeles og San Francisco, Portland, Minneapolis -
- Boston, New Haven, London, Bruxelles, Stockholm, Helsinki -
- Wien, München, Italien og Spanien -
- og Kina, Sydkorea, Japan.
Det, jeg har brugt mere tid på end noget andet i dette foredrag -
- er at prøve at finde ud af-
- hvad det er i folks bevidsthed -
- der gør, at de ikke kan forstå det her.
Og når jeg så har identificeret en af de forhindringer -
- prøver jeg at skille den ad, fjerne den, flytte den -
- nedrive den og udslette den.
Jeg sætter mig et mål.
Og får budskabet klart og tydeligt ud.
Den eneste måde, jeg ved, hvordan man gør det -
- er by for by...
...flere af disse uvejr i fremtiden?
...person for person...
Det kan ikke ske her, eller det kan ikke ske for mig.
...familie for familie.
Farvel. Endnu en gang tak.
Og jeg tror, at der snart -
- vil ske så store ændringer i folks bevidsthed -
- at vi krydser en tærskel.
Her er et eksempel -
- på den forkerte måde at afbalancere økonomi og miljø.
Den ene del af det spørgsmål har med biler at gøre.
Japans standard for benzinøkonomi er heroppe -
- Europa agter at overgå det.
Vores allierede i Australien og Canada løber fra os.
Her er vi.
Det er der en grund til.
Man siger, at vi ikke må beskytte miljøet alt for meget -
- for ikke at true økonomien og bilfabrikanterne -
- for bilfabrikanter i Kina kan komme og stjæle markedet.
Her er Kinas benzinøkonomi lige nu.
Langt over vores.
Vi kan ikke sælge vores biler i Kina i dag -
- da de ikke opfylder Kinas miljøkrav.
Californien har taget initiativ -
- til at få solgt biler med bedre benzinøkonomi i Californien.
Nu har bilfabrikanterne sagsøgt Californien -
- for at forhindre denne lov i at træde i kraft -
- for, som de selv påpeger, om 11 år fra nu af -
- ville det betyde, at Californien skulle have biler til salg -
- der er lige så effektive om 11 år -
- som Kinas er i dag.
Hvilket er et næsten urealistisk krav at opfylde.
Og hjælper det vores virksomheder med at få succes?
Hvis man ser på, hvem der klarer sig godt i verden -
- er det de virksomheder, der fremstiller mere økonomiske biler.
Og vores virksomheder er i store vanskeligheder.
Sidste misforståelse:
Hvis vi accepterer, at dette problem er reelt -
- er det måske for stort til, at vi kan gøre noget ved det.
Der er mange mennesker, som går direkte fra fornægtelse -
- til fortvivlelse -
- uden at stoppe op på det mellemste trin -
- og rent faktisk gøre noget ved problemet.
Det vil jeg gerne slutte af med: Den kendsgerning, at vi jo ved -
- alt det, vi har brug for at vide, for effektivt at gøre noget ved problemet.
Der skal gøres mange ting, ikke blot én.
Hvis vi bruger mere effektive -
- apparater -
- kan vi reducere så meget i udledningen af drivhusgasser -
- som der ellers ville blive lukket ud i atmosfæren.
Hvis vi tyr til andre energibesparelser, så meget.
Hvis vi har mere økonomiske biler, så meget.
Mange bække små. Mere effektiv transport -
- vedvarende teknologi -
- indfangelse af kuldioxid -
- en effektiv proces, I kommer til at høre meget mere om.
Det har alt sammen betydning -
- og snart er vi under udslippet fra 1970.
Vi har alt, hvad vi skal bruge -
- måske lige på nær politisk vilje.
Men ved I hvad? I Amerika er politisk vilje en fornyelig ressource.
Vi har evnen til at klare det.
Hver af os er skyld i global opvarmning.
Men vi kan hver især træffe valg, der kan ændre det -
- med de ting, vi køber, elektriciteten, vi bruger, bilerne, vi kører i.
Vi kan træffe valg, der kan nedbringe vores udslip af kuldioxid til nul.
Vi står med løsningerne.
Vi skal blot sætte os for at føre dem ud i livet.
Vil vi sakke bagud, mens resten af verden bevæger sig fremad?
Alle disse nationer har ratificeret Kyoto-aftalen.
Der er kun to industrilande i verden, der ikke har ratificeret aftalen -
- og vi er det ene af dem. Det andet er Australien.
Heldigvis er flere stater ved at træffe deres forholdsregler.
De ni nordøstlige delstater er gået sammen -
- om at reducere CO2.
Californien og Oregon har taget initiativet.
Pennsylvania er førende inden for brug af sol- og vindenergi.
Og amerikanske byer følger trop.
I den ene efter den anden har vi set -
- at alle disse byer har lovet at gøre noget ved global opvarmning.
Hvad så med resten af os?
I sidste ende er spørgsmålet:
Er vi i stand til -
- at hæve os op over os selv og over historien?
De historiske optegnelser viser, at vi har den evne.
Vi grundlagde frihed og selvbestemmelsesret -
- i USA og Frankrig, og dernæst over hele verden.
Samme år, Lincoln befriede slaverne, befriede Rusland sine trælle.
Kvinder fik stemmeret, først i New Zealand, dernæst i Skandinavien -
- og så bredte det sig derfra.
Hele verden bekæmpede fascisme -
- i både Europa og Stillehavet samtidigt.
Den moralske ikke-voldelige ideologi -
- udløste en revolution, der bredte sig til andre lande.
Verden støttede Nelson Mandelas sejr -
- i kampen mod apartheid.
Forskere og læger fra flere lande gik sammen -
- om at bekæmpe sygdomme som kopper og polio.
Og de to supermagter indstillede omsider deres atomvåbenkapløb.
Vi rejste til Månen!
Det bedste eksempel på, hvad der er muligt, når vi er bedst.
I fællesskab besejrede vi kommunismen.
Vi har sågar tidligere løst en global miljøkrise:
Hullet i det stratosfæriske ozonlag.
Man sagde, det ikke kunne lade sig gøre -
- fordi det var en global miljømæssig udfordring -
- der krævede, at alle nationer verden over samarbejdede.
Men vi tog udfordringen op.
USA tog føringen med at udfase de kemikalier -
- der forårsagede problemet.
Nu er vi nødt til at bruge de politiske processer i vort demokrati -
- og beslutte at løfte i flok for at løse problemerne.
Men vi er nødt til at ændre syn på dette her.
Det er anderledes end noget andet problem, vi har stået overfor.
Kan I huske sekvensen med Jorden, der roterer i rummet?
Et af disse rumfartøjer fortsatte ud i universet -
- og bevægede sig 6 milliarder km ud i rummet -
- og så sagde Carl Sagan: "Lad os tage et nyt billede af Jorden."
Kan I set den svage blå plet?
Det er os.
Alt, hvad der nogensinde er sket i menneskets historie -
- er sket på den lille prik.
Alle triumferne og alle tragedierne -
- alle krigene, alle sultekatastroferne -
- alle de store fremskridt.
Det er vores eneste hjem.
Og det er det, der står på spil:
Vores evne til at leve -
- på Jorden -
- at have en fremtid som civilisation.
Jeg mener, det er et moralsk spørgsmål.
Det er jeres tur til at gøre noget ved problemet.
Det er vores tid til påny at hæve os for at sikre fremtiden.
Der er intet usædvanligt ved det, jeg gør med det her.
Det usædvanlige er, at jeg var så privilegeret at få det vist -
- som ung.
Mine damer og herrer, mr. Al Gore!
Det var nærmest, som om et vindue blev åbnet, hvorigennem -
- fremtiden var tydelig.
"Kan I se det?", sagde han.
"Det er den fremtid, I skal leve jeres liv i."
Fremtidige generationer -
- får sikkert lejlighed til at spørge sig selv:
"Hvad i alverden tænkte vores forældre på?"
"Hvorfor vågnede de ikke, mens de havde chancen?"
Det spørgsmål skal vi høre fra dem nu.
Er du parat til at ændre livsstil?
Klimakrisen kan løses.
Sådan gør du:
Gå ind på www.climatecrisis.net
Du kan reducere dit CO2-udslip til nul.
Køb el-besparende apparater -
- og energisparepærer.
Skift termostat (og brug kontrolur) -
- for at reducere energi til opvarmning og afkøling.
Isolér dit hus, få det energikontrolleret.
Genbrug.
Køb en hybridbil, hvis du kan.
Gå, eller brug cykel, når du kan.
Brug offentlig transport, hvor du kan.
Bed dine forældre om ikke at ødelægge den verden, du skal leve i.
Hvis du er forælder, så hjælp dine børn -
- med at redde verden.
Skift til vedvarende energi.
Kontakt dit el-selskab og hør, om de kan tilbyde grøn energi.
Hvis ikke, så spørg hvorfor.
Stem på politikere, der lover at løse krisen. Skriv til kongressen.
Hvis de ikke vil lytte, så stil selv op til kongressen.
Plant træer.
Mange træer.
Væk dit lokalsamfunds opmærksomhed.
Kontakt radioprogrammer og aviser.
Forlang, at Amerika reducerer CO2-udslip.
Og slut dig til internationale tiltag om at stoppe global opvarmning.
Reducér vores afhængighed af olieimport.
Hjælp bønderne med at dyrke afgrøder til biobrændsel.
Hæv kravene til benzinøkonomi.
Forlang færre udstødningsgasser fra biler.
Hvis du tror på at bede -
- så bed til, at folk finder styrke -
- til at ændre sig.
Som et afrikansk ordsprog siger:
Når du beder -
- så bevæg dine fødder.
Få alle til at se denne film.
Find ud af mest muligt om klimakrisen.
Og gør så brug af din viden.
SLUT